Skynd jer, denne vej! Laden. En mø er i nød!
- Hvilken nød? - Ind!
- Hvad er det her? - Møen er en gris og din gave.
Det her er en fest. Tillykke med fødselsdagen!
- Hvorfor ikke i skoven? - Fordi det er en overraskelse.
Og her kan folk i Nettlestone være med til at sige tak.
- Apropos det. Hvor er folk henne? - De kunne ikke komme.
Det er Robin Hoods fødselsdag. Hvor er de? George?
- Undskyld. - Undskyld for hvad?
Tak!
- Tillykke, Robin Hood! - Det er Ellingham.
Sheriffen hilser. Han sendte sine bedste mænd.
- Much. - Undskyld!
I HJERTET AF ENGLAND ...
... LEVER EN LEGENDE
Bedst på www.NXTGN.org
- Will og Djaq. Hvor mange er de? - Jeg dør.
- Jeg dør af skam. - Ingen dør!
Hvorfor holdt jeg det ikke i skoven? Her kan vi jo blive forrådt!
- Nettlestone får intet denne vinter! - Ti stille, Much!
- Har du en plan? En halv plan? - Jeg har ingen halv plan!
- Hvor mange er der? - 30 eller 40.
Vent! Der er flere på den side. Hundrede.
De kommer.
- Barrikadér døren. - Vent! Jeg ved, hvad vi skal gøre.
Hood, Hood!
Jeg beklager. Det skulle have været en fest.
Much og Will, åbn døren.
- Hvad er det? - En gris.
- Krudt? Det ville jeg ikke have! - Jeg adlød ikke ordrer.
- Godt. Har du mere? - Nej.
Der er mere endnu, Ellingham!
- Vi har krudt til en hel hær! - Du bluffer!
Giv sheriffen besked.
Det burde købe os lidt tid. Vi må tænke.
Vi er fem, og de er hundrede.
Nogle få spartanere holdt stand mod en hel persisk hær.
- Strategi. - Overlevede de?
Nej. Men de klarede sig godt.
Jeg hader også den historie.
Kom ind.
- I dag er Robin Hoods fødselsdag. - Det er det. Er det?
Ud over dine eskapader som Nattevægteren -
- er der så andet, du vil fortælle mig?
- Nej. - Godt.
Jeg kom for at fortælle, at jeg skal af sted.
- Hvor skal du hen? - Det kan jeg ikke sige.
Men når jeg vender tilbage, bliver alt bedre for os.
- Hvad foregår der? - Jeg kan ikke overvåge dig.
- Lov mig, at Nattevægteren er væk. - Ja, men hvor skal du hen?
Marian. Har jeg dit ord på det?
Du har mit ord.
- Vil vi dræbe dem? - Ja!
- Vil vi nyde det? - Ja!
- Vil vi dræbe dem? - Ja!
- Vil vi nyde det? - Ja!
- Vil vi dræbe dem? - Ja!
- Hvor skrækkeligt. - Tag dig ikke af det.
De forsøger bare at skræmme os. De køber tid.
Se, om der er vand i tønderne, og fyld spandene.
- Hvorfor? - Hvis de prøver at brænde os ud.
Vil vi dræbe dem? De vil elske det.
- Hold øje med sækken. - Er han klar?
- Ved han, hvor vi skal hen? - Jeg sagde Portsmouth.
Skal vi ikke tage lejesoldaterne med?
Med lidt held fejrer de Hoods fødselsdag nu.
Vi gør det her alene og diskret.
- Har de sagt hvorfor? - Vi skal til Portsmouth.
- Du har ikke hørt det fra mig. - De tror, at kongen går i land dér.
- Det kan betyde hvad som helst. - Det dur ikke.
Tænk, hvis det er kongen? Du ved, hvad de gør ved ham.
Jeg er bare deres syndebuk.
Hvis du accepterer forræderi, så begår du forræderi.
Vrøvl. Hvis man accepterer prutter, har man da ikke selv pruttet.
- Hvad er der sket med dig? - Jeg ved, hvem jeg skal holde med.
Robin!
Robin? Hvor er du?
Jeg må stoppe sheriffen.
Kom nu, forbandede fjolser. Vi har ikke hele dagen.
Af sted! Nu har han fattet det.
Nyheder fra Nettlestone? Gode? Dårlige? Begge dele?
- Vi har et lille problem. - Eksploderende ild?
- Hvad mener du? - Krudt.
Vi vil have tilladelse til at nedbrænde laden.
Er du døv? Jeg vil have Robin Hoods hoved -
- sammen med hans krop spiddet på en pæl uden for slottet!
- Hvad gør vi så? - Det er jeg ligeglad med!
Uanset hvor lang tid, det tager, vil jeg have Hood på en pæl!
John, Will og Djaq, gør klar til at løbe.
- Hvad laver du, Much? - Jeg må gøre det godt igen.
Jeg går ud for at forhandle. Jeg distraherer dem, så I kan flygte.
Hvis jeg dør, så husk mig for noget godt.
- Stop! - Hvad laver du?
Skyd ikke! Jeg er ubevæbnet!
Jeg kommer for at forhandle!
Tak. Skrækkelige mennesker.
- Allan. Jeg kan ikke finde Robin. - Bare rolig.
Kun mig, Gis og Sheriffen rejser. Det drejer sig ikke om kongen.
Det tror jeg, og jeg vil stoppe det.
- Hvordan? - Jeg dræber sheriffen.
Har du glemt, hvad der sker, hvis sheriffen dør?
Prins Johns hær udsletter hele Nottingham.
Hvis kongen er sydpå, er prins Johns mænd også.
- Nottingham er i sikkerhed. - Formoder du.
Hvis jeg forhindrer sheriffen i at dræbe kongen, får kongen tronen.
Så er det slut for prins John og de sorte riddere.
- Vil du redde England alene? - Jeg kan ikke finde Robin!
Gisborne og Sheriffen rejser nu. Vil du hjælpe mig?
- Beklager, men du er på dybt vandt. - Nej, jeg beklager.
Du undervurderer mig.
Allan!
Mine herrer, vidunderlige nyheder.
Mine herrer, strålende nyheder.
Vi, de sorte riddere, står på randen af storhed.
Vi ventede ikke på, at Muhammed ville komme til bjerget.
Vi lod bjerget komme til Muhammed!
Vi ventede ikke på, at kongen ville gå i land.
Det var en stor fejl.
- Vi har al tid i verden, Hood. - Det har vi også!
- Vil I have mere svinekød? - Jeg forstår det ikke.
Hvilken slags soldater er de? De gør jo ingenting.
Lejesoldater. De slås for penge, ikke lidenskab.
De ønsker ikke at dø i kamp.
- Vil de så bare vente? - Ja, det ser sådan ud.
Vi kan ikke undslippe. De venter på, at vi kommer ud.
Så dræber de os uden overhovedet at sige et ord.
Du gik glip af morskaben, Gisborne. Din udstødte ven ville dræbe mig.
- Vidste du det her? - Jeg vidste ingenting.
- Hvorfor skulle han vide noget? - Hun tog hans sværd.
Jeg forventede det ikke. Hun er god, men jeg er bedre.
"Hun er god, men jeg er bedre."
Det betyder, at du vidste, hun var i stand til det her.
- Du vidste det også. - Jeg kan forklare.
Du må have en god forklaring, for hun forsøgte at dræbe mig!
Jeg opdagede for nylig, at Marian var Nattevægteren.
Hvad? Og du fortalte det ikke?
Jeg troede, at det var et overstået kapitel!
Ved at narre mig og forfalske hendes flugt?
Hvem var det, der flygtede?
- Jeg adlød bare ordrer. - Jeg troede, at Marian var vildledt!
- Hun fortjente ikke at blive hængt. - Hvor ædelt.
Hvad du ville have til gengæld?
At hun udviste taknemmelighed? Nattevægteren? Jeg er imponeret.
Vagter! Pak en kuffert til Marian!
- Hun skal med os. - Til Det Hellige Land?
Se hendes blik. Det siger alt.
"Åh, Guy. Hvad skal der ske?"
Det ved vi ikke, lille frøken.
Guy. Det Hellige Land? Drejer det sig om, hvad jeg tror?
- Skal vi dræbe kongen? - Vær beæret over, at du er med os.
Ja, men ... Det Hellige Land?
Det er den ultimative mission, og prisen er absolut herredømme.
- Ja, for dig og sheriffen. - Og for dig.
- Du skal nok få land og titel. - Virkelig?
Som et grevskab eller noget?
Hvad gør vi nu?
- Hvorfor slår de os ikke bare ihjel? - Fordi det ikke nytter noget.
For hver time bliver vi mere bange, og så gør vi måske noget dumt.
- En dum gerning førte os hertil. - Jeg har jo sagt undskyld.
Som om du aldrig har dummet dig. Jeg siger ikke mere.
- Du førte sheriffen til vores lejr. - Jeg prøvede at give de fattige mad!
- At brødføde dig og dit fede fjæs! - Fede fjæs?
- Du skulle tale! - Ti stille, begge to!
Det er præcis, hvad de ønsker.
At vi slås indbyrdes. Giv dem ikke fornøjelsen.
- Jeg tror, at vi skal slappe af. - Slappe af?
Hvorfor tænkte jeg ikke på det? Jeg har fødselsdag. Lad os fejre det.
- Jeg har ikke et fedt fjæs. - Fede fjæs.
- Skal vi til Det Hellige Land? - Ja.
Jeg har aldrig været der. Vejret skulle være vidunderligt.
- Guy har været der. Ikke sandt? - Har du været der?
Så er det sandt. Du forsøgte at dræbe kongen.
Hvad? Føler du dig forrådt?
- Vil du prøve at dræbe kongen igen? - Ja.
Robin har bedt kongen være på vagt, når han ankommer.
Vores første plan var endt med døde lejesoldater i vandet.
Den nye plan er, at vi ikke venter på ham.
- Muhammed kommer ikke til bjerget. - Skal jeg bruge den formulering?
Det smager godt.
Hører du efter, Robin Hood?
Vær forsigtig.
Vi tænkte, at du ville have et æble til grisen!
Vi forstyrrer jer ikke i nat eller i morgen.
- Vi sulter jer ud. - Så kom tilbage næste tirsdag!
- Vi har mad og vand til en uge. - Har I kun til en uge?
Sikke en skam. Sheriffen betaler os per dag.
Meget morsomt. Vil du gøre os en tjeneste?
Næste gang må du sende lidt sennep med!
- Vi har ikke vand til en uge. - Tror du, at de bluffer?
Det spiller ingen rolle. Vi er alligevel besejrede.
Én ting er sikkert, vi kan ikke bare sidde her og spise.
Jeg har et forslag. Hvis de ikke kommer til os, må vi komme til dem.
- Hvornår? - Ved daggry.
- Vi vil dø. - Det er selvmord.
- Det er en god dag at dø. - Stille! Hvorfor siger han det?
- Jeg ved ikke, hvad det betyder. - Vi vil ret sikkert dø.
- Men vi dør i kamp. - Jeg er med.
- Også jeg. - Godt.
- I aften er Kalila og Dimna-aften. - Hvad?
- Kender I ikke Kalila og Dimna? - Nej.
Kalila og Dimna er mindeværdigt. Man må tale sandt.
I skal spørge, dele jeres drømme og bekende alle hemmeligheder.
- Det er bare snak. - Ja, men det er rigtig snak.
Er man kedelig, råber nogen Kalila, og så mister man sin tur.
Du starter. Det er bare snak, og du kan lide at snakke.
- Ja, men ikke sådan her. - Så starter jeg.
- Hvor mange senge vil I have? - Tre.
- Sover du med hestene? - Nej, det gør hun.
Sov ikke i nat. Robin Hood skal nok høre om dine planer.
Robin Hood har fødselsdag i dag. Vidste du det?
Han holder fest i Nettlestone.
Nogen har inviteret 100 af mine mest frygtede lejesoldater.
De har omringet ham. Robin Hood eksisterer ikke længere.
Sov godt, og pas på hestefluerne.
Allan.
- Du kan ikke gøre det her. - Jo.
- Du hørte det. Robin er færdig. - Ikke hvis vi flygter.
Tag til Nottingham. Vi må hjælpe ham.
- Allan! - Jeg kommer.
Jeg beundrer jer. I er gode mænd.
Modige, generøse, rare og anstændige.
Jeg elsker jer alle sammen.
- Jeg er stolt over at være her. - Skal vi erklære vores kærlighed?
I er beskidte. I stinker og har ingen sjæl. Jeg må være ærlig.
Jeg må være ærlig.
Hvis jeg er ærlig ...
... må jeg sige, at jeg ikke elsker jer alle på samme måde.
Det er mig, ikke? Du elsker alle, men ikke mig.
Der er én, jeg elsker mere end de andre.
På samme måde som en fugl, der flyver tusindvis af kilometer -
- gennem uvejr for at være sammen med sin elskede.
Den slags kærlighed føler jeg.
Jeg er en tåbe, for det er først nu, når vi skal dø ...
... at jeg har modet til at indrømme det. Endda for mig selv.
Undskyld. Jeg skulle have sagt det tidligere.
Will. Jeg vidste det.
Will Scarlet, du er stærk og ærlig.
Du slås for det, du tror på, og derfor elsker jeg dig.
Og jeg elsker dig. Jeg elsker, at du siger din mening.
- Jeg elsker din skøre stemme. - Skøre stemme?
Det var dråben, jeg fortryder alt. Jeg hader dig.
Jeg elsker, din måde at slås på. Som en mand. Du er brutal.
Jeg elsker, at du altid er en kvinde.
- Kalimna. Kedeligt. - Kalila.
- Kan jeg stole på dig? - Naturligvis.
Fortæl mig ... Robin Hood og Marian.
- Hvad med dem? - Er de stadig ... Det er de, ikke?
- Selvom de var, er han død nu. - Det var ikke et svar.
Hvad er det her? To elskede i måneskin? Skal jeg gå?
- Gå i seng. - Ja.
- John? - Nej.
- Kom nu, John. - Hvem elsker du?
Alle sammen. Selv ham. Jeg elsker jer alle sammen.
Og Alice. Jeg skulle ikke have ladet hende gå.
Og min søn. Min lille, Lille John.
- De skulle være blevet. - Du havde intet valg, John.
At forlade Alice og at vælge skoven var forkert.
Forkert.
Derfor er jeg en stor, grim, dum og ubrugelig kujon.
Derfor siger jeg altid, at i dag er en god dag at dø.
For mig er det sådan! Jeg fortjener at dø!
Jeg forlod dem, der elskede mig.
De to, der stolede på mig. Mit eget barn!
Hvad tænkte jeg på?
John. Du får ikke lov til at tale sådan.
Jeg går nu. Jeg vil ikke vente. Fjern vognen.
Jeg skal dø. Jeg vil dø!
Lad mig dø. Jeg vil dø!
Er det normalt? Er Kalila sådan her? Det er sært!
Undskyld, Robin.
- Jeg gør det ikke. - Fint.
Jeg hader ikke mig selv og er ikke forelsket i nogen.
Der er intet at sige.
Hvad? Du smiler.
Jeg smiler, fordi det normalt er svært at lukke munden på dig.
Taler jeg for meget?
Jeg ved, at du synes det. Much taler for meget.
Han spiser for meget og bekymrer sig for meget.
Hvis jeg ikke gør det, hvem gør det så?
Det er let for dig, fordi du er alles helt.
Du skal ikke bekymre dig om maden, eller at du har fødselsdag!
Gode gamle Much tager sig af den slags.
Nu skal du høre her. Du tager mig for givet.
Nu griner du af mig. Du skal du ikke! Jeg er vred!
Jeg elsker dig, men jeg hader dig også.
Jeg hader dig. I Det Hellige Land var vi et team.
De ting, vi oplevede og de rædsler, vi så, var vi fælles om.
Da vi kom hjem, var vi som brødre.
Hvor er det nu? Det er væk!
Derfor!
Vi aldrig taler sammen! Det gør vi ikke.
Du gjorde mig til en fri mand, og vi skulle være ligestillede.
Vi er ikke ligestillede.
Du behandler mig stadig som en tjener og ikke som en ven.
Det passer ikke.
Passer det?
Kalila.
De kommer i hvert fald ikke i nat.
Vi lægger en plan for morgenen.
Allan ... Tak!
- Jeg har ikke nøglen. - Gå med dig. Hurtigt.
- Og dig? Du forrådte sheriffen. - Jeg klarer mig. Red Robin.
- Gå med dig. - Hvem der?
Jeg hørte stemmer.
Vi bliver sammen hertil, og så deler vi os.
- Har alle forstået? Vis mig det. - Jeg går herhen.
- Will og jeg går herhen. - Skift position, og dæk os.
Og bagefter?
- Der er nok ikke noget bagefter. - Det ved jeg.
Ved daggry.
Det er enden.
Det er det virkelig.
Glem, hvad jeg sagde. Du skal ikke dø og huske mig sådan.
Jeg husker dig som min loyale ven.
Gør våbnene klar. Når solen står op, går vi ud.
- Nej. Nej! - Vi var enige om det her!
Du har ikke talt, Robin. Det er din tur.
Vi har kort tid tilbage her på jorden.
Lad mig holde tankerne for mig selv. Jeg deler dem med jer i næste liv.
Hvis der er et himmerige, så deler vi ikke det samme.
- Hvis himmeriget ikke findes? - Det er snart lyst.
I kender mine tanker.
De går til de fattige og til jer.
De går til Marian. Kvinden, jeg elsker.
- Kvinden, jeg gav en ring. - Er I forlovede?
Kvinden, der tror, at vi ved skæbnens hjælp kan klare det her.
Much, jeg har forrådt dit venskab, men du ved godt hvorfor.
Jeg kan ikke klare rædslerne, vi så. Jeg er ikke lige så stærk som dig.
Jeg fortrænger dem, for hvis jeg ikke gør det -
- ville jeg ikke kunne lede jer. Jeg ville ikke engang ...
Hvad?
- Det er ... - Kunne skyde.
- Selvfølgelig kan han det. - Nej.
John har ret.
I Det Hellige Land så vi mænd ...
... der var flået i småstykker. De skreg.
Hver gang, jeg løfter min bue, ser jeg dem ...
... og hører dem.
Jeg ved nu, at uanset om det var rigtigt eller forkert ...
Det, vi gjorde i Det Hellige Land, gør ingen forskel.
Jeg må forsøge ikke at dræbe. Jeg må undgå at dræbe.
Gud gav mig en gave med buen.
Jeg kan dræbe med lukkede øjne og på 900 meters afstand.
Jeg må gøre alt i min magt for ikke at dræbe.
Derfor var jeg der ikke for dig, da du havde brug for mig, min ven.
Jeg må give slip på de minder. Jeg var nødt til at blive fri.
- Hvorfor sagde du ikke noget? - Det betyder ikke noget nu.
Om lidt er vi frie for evigt.
Jamen ... for friheden.
For de fattige og for de gode, vi efterlader os.
- Vi er Robin Hood. - Vi er Robin Hood.
Tak, mine venner.
Jeg skulle have ladet dig passe på mig, Guy.
Jeg er din dreng. Jeg er intet uden dig.
Jeg skulle have ladet dig passe på mig.
Bliv nu ikke alt for skuffet.
- Hvad? - Din dreng, Allan.
Han elsker dig ikke længere. Han er stukket af.
- Jeg finder ham. - Nej. Lad ham slippe.
Vi har ikke brug for ham. Det er bedre sådan her, kun os to.
- Nå, John. Er det en god dag? - Ja, det er en god dag.
Jeg hedder Allan A Dale. Jeg leder efter Ellingham.
Sheriffen vil have, at jeg fører de fredløse til slottet.
Nej, sheriffen sagde, at de skal rådne op derinde eller blive skudt.
Han har ændret mening. De har oplysninger, han skal bruge.
Det handler om de sorte riddere. Du får fuld betaling naturligvis.
- Gud være med jer, til vi ses igen. - Vi ses i himlen.
Undskyld mig.
Lad os tage af sted!
Vær klar. En, to ...
- Allan! - Hvad?
Åbn op!
- Jeg er her på sheriffens vegne! - Dræb ham.
- Gudskelov. - Hvad vil du?
Vi har ikke tid til at tale. Vi må væk, før de lurer mig.
- Vi? - Jeg holder med jer. Stol på mig.
Jeg har været en idiot, men lige nu har vi travlt.
Sheriffen og Gisborne tager til Det Hellige Land. De vil dræbe kongen.
Jeg må ud herfra. Nu.
Havluften, Gisborne. Havluften.
Kom nu. Giv Gizzy et kys. Nej?
Kom nu, vi skal dræbe en konge.
Det er i orden. De følger med mig.
Der er én ting. Jeg må have dem hen til slottet.
Vil sheriffen tale med de fredløse på slottet?
Hvor underligt. En lille fugl sagde, at sheriffen forlod slottet i går.
- Det er løgn. Gjorde han? - Godt forsøg. Tag dem!
I har ingen chance. I skal dø!
Vi skal dø, men ikke i dag!
- Hun er med mig. - Det er godt at have dig tilbage.
Jeg sagde jo, at I ville dø!
- Og vi sagde: "Ikke i dag." - Tag dem!
Tag dem!
Kom nu, de slipper væk!
- Til lejren? - Sheriffen og Gisborne har Marian.
Hun kunne ikke finde dig og forsøgte at dræbe sheriffen.
Allan har ret, vi har ikke tid. Vi rider mod kysten.
Jeg kommer, min elskede.
FORTSÆTTES
Bedst på www.NXTGN.org
Tekster: Louise Tang www.sdimedia.com